…a pszichológus egy hajó, ami felvesz úszás közben, ha elfáradtál,
és utadra enged, ha újra elég erős vagy továbbúszni…
Tabajdi Éva már 39 éve foglalkozik gyermekekkel, 22 éve dolgozik iskolapszichológusként. Pályáját óvónőként kezdte, majd – az egyetem elvégzését követően – klinikai szakpszichológusként a debreceni gyermekklinikán folytatta. Itt súlyos betegségekben szenvedő gyermekeknek és családoknak segített megküzdeni a nehézségekkel. Ekkor szembesült azzal, hogy életünkben legfőbb érték az egészség. Iskolapszichológusként más jellegű problémákkal találkozik. Vele beszélgettünk.
Mit csinál napi szinten egy iskolapszichológus?
Az iskolapszichológus feladata az iskola nevelő-oktató munkájának segítése és a gyermekek személyiségfejlődésének támogatása. Ez azt jelenti, hogy a felmerülő problémákat igyekszünk a lehető leggyorsabban és leghatékonyabban megoldani. Az iskolapszichológus olyan pszichológiai képzettséggel rendelkező szakember, aki a pszichológia eszközeivel, elfogadó és támogató hozzáállásával segíti a pozitív iskolai légkör fenntartását, a pedagógiai munka hatékonyságát.
Az iskolapszichológus egyfajta “híd” szerepet tölt be: tevékenysége a gyermek – szülő – pedagógus hármasával való szoros együttműködésben valósul meg.
Tevékenységünk igen összetett. Egyéni, kiscsoportos vagy osztály szinten is történnek foglalkozások. Így kezdtem el ezelőtt hat évvel Boldogságórákat tartani.
![gyerekek gyerekek](https://pozitivpedagogia.hu/wp-content/uploads/2021/07/gyerekek.png)
A pszichológiai tanácsadás, pszichés megsegítés lehet egyszeri, vagy akár több alkalmas, és rendszeres is az adott problémától függően. Emellett konzultáció szükséges a szülőkkel és pedagógusokkal, aminek célja a gyermekkel kapcsolatos aktuális tennivalók egyeztetése, nevelési elvek, szabályok tisztázása, esetleges továbbirányítás szükségességének megbeszélése.
Mit gondolsz mi a legfontosabb személyiségjegy ami kell ennek a hivatásnak az ellátásához? Ki a jó iskolapszichológus?
Nehezen tudok egy személyiségjegyet kiemelni, sőt rangsorolni sem tudok. Egyszerre van szükség empátiára, nyitottságra, rugalmasságra, türelemre, alkalmazkodó képességre, kreativitása, kitartásra… és sorolhatnám még.
Azonban a legfontosabb szerintem a gyermekszeretet!
A gyermekeknek nem lehet hazudni. Ha érzi a feléje irányuló szeretetet rögtön feloldódik, nyitottá válik és együttműködővé. Az elfogadó légkör önmagában is gyógyítóvá válik és beindul a pozitív változás.
Ha jól végzem a munkámat, a gyermekek megerősödve mennek tovább és küzdenek meg a nehézségekkel. Ehhez szükséges önismeretüket fejleszteni és olyan módszerekkel felvértezni őket, melyeket alkalmazva saját maguk is képessé válnak problémáik megoldására.
Mi volt a legfontosabb kihívás számodra az iskolákban ebben a tanévben?
A digitális oktatásra való áttérés legnagyobb nehézsége számomra a személyes jelenlét varázsának megszűnése volt. Hiányzott a folyosói találkozások összekacsintása, egy futó ölelés, a közös játék. Sok gyerek volt zavarban a kamera miatt, nem tudtak így szemkontaktust tartani, nehézkessé vált a kommunikáció. A serdülők elmondták, hogy ha tehették be sem kapcsolták a kamerát az órák alatt. Miután újrakezdtük a jelenléti oktatást, megnövekedett a gyermekek terhelése, ráadásul a tanév vége is közeledett. A sok témazáró, felelés, dolgozat és felvételire készülés fokozott stresszhelyzetet teremtett. Így a stresszkezelő technikák elsajátítására helyeztem a fókuszt. A többhónapos bezártságnak köszönhetően a családok élete is megváltozott. Gyakrabban fordult elő belső feszültség szülők, gyermekek és a házastársak között. Ezért a konfliktusok megoldásában is kértek segítséget.
Mire számítasz szeptembertől? Mire kell majd leginkább odafigyelned?
Szeptembertől fokozott figyelmet fogok fordítani az emberi kapcsolatokra. Az online oktatás nyomot hagyott az osztályközösségek életében. Elmaradtak a közös élmények, kirándulások, sportesemények.
Újra össze kell kovácsolni az osztályközösségeket, melyhez együttes élményre van szükség. Minden lehetőséget ki fogok használni, mely lehetőséget ad arra, hogy erősítsem a gyerekek társismeretét, és együttműködési készségét.
Mit tanácsolsz, hogyan töltsék a gyerekek a nyári szünetet?
Gyűjtsenek be minél több élményt szeretteik, barátaik körében. Legyenek minél többet a szabadban, mozogjanak, sportoljanak, fedezzék fel az élet szépségeit és csodáit!